![Ulmefoorum.eu](templates/SpacePilot3K/images/logo_sp3k.gif) |
Ulmefoorum.eu See on foorum kõigile ulmehuvilistele Eestis!
|
Vaata eelmist teemat :: Vaata järgmist teemat |
Autor |
Teade |
Enterprise one of a kind
![](images/avatars/12796118534d3b614fe1700.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 3240 Asukoht: Terra Firma
|
Postitatud: Kolm Jan 19, 2011 6:03 pm Teema: "Me tulime rahus kogu inimkonna nimel" |
|
|
Kosmoselennud on mulle, nagu ilmselt ka paljudele teistele, huvi pakkunud juba lapsepõlvest peale. Algklassides oli kõige populaarsem vastus küsimusele „kelleks sa tahad suureks saades saada?“ ikka kiire ja entusiastlik „kosmonaudiks!“ Need unistused jäävad muidugi enamikul täitmata ja ajapikku ka ununevad, aga minu jaoks on kosmoselennud ja täpsemalt just mehitatud missioonid kõige sümboolsemad ja inspireerivamad näited inimkonna võimest saavutada võimatuna näivat. Sondide saatmine kaugetele planeetidele on loomulikult tunduvalt kuluefektiivsem ja ka lihtsam, kuid see ei suuda kunagi täielikult asendada seda saavutustunnet ega anda inspiratsiooni nagu seda tegid Juri Gagarin ja Neil Armstrong. Mehitatud kosmoselennud on üks ja võib-olla ainus tee panna inimkond nägema seda, kui tühised ja mõttetud on meie omavahelised konfliktid. Nagu kirjutas Carl Sagan ühe kuulsa pildi alusel, siis see väike sinine täpike on meie ainuke kodu ja kõik, mis meil on. Inimkond kuulub kosmosesse ja kui me tahame püsima jääda ning edasi areneda, siis tuleb meil laieneda ka teistele planeetidele. Nagu ütles Konstantin Tsiolkovski, siis Maa on inimkonna häll, aga inimkond ei saa igaveseks hälli jääda. Star Treki saaga ütleb, et kosmos on viimane piir. Ma ütleksin, et viimane piir ei ole mõistetav üksnes tehnoloogilistes terminites, vaid see on meis eneses, kuid selle ületamiseks on kosmoselennud üks võimalikest väljunditest. Näited on olemas – isegi Külma sõja ajal suutsid suured vaenlased Ameerika Ühendriigid ja Nõukogude Liit läbi viia ühise kosmoselennu Apollo-Sojuz projekti näol ning hiljem on koostöö kosmoses jätkunud – esialgu kosmosejaamal Mir ning nüüd Rahvusvahelises Kosmosejaamas, mis on inimkonna ajaloo kalleim ehitis ning mida nüüdseks on külastanud 15 riigi astronaudid ja kosmonaudid.
Ma nimetaks siin kolm mehitatud kosmoselendu, mis on minu arvates kõige inspireerivamad ja erakordsemad saavutused. Väike palve oleks, et jätame kosmoselende puudutavad vandenõuteooriad (Gagarin ei käinudki kosmoses ja Kuu-lennud on stuudios filmitud) teistesse teemadesse.
1) Apollo 11
Väga raske on mööda vaadata missioonist, mille käigus astus inimene esimest korda Kuu pinnale. Kuigi ka Juri Gagarini lend 1961. aastal on minu jaoks olulise tähendusega ja oli uue ajastu sissejuhatuseks, siis nii tehnoloogiliselt kui sümboolselt on Kuu-lennu näol tegemist minu jaoks suurema saavutusega. Lahkudes jätsid astronaudid Kuu pinnale järgmise tahvli:
“Here men from the planet Earth first set foot upon the Moon. July 1969, A.D. We came in peace for all mankind.”
“Siin astusid inimesed planeedilt Maa esimest korda Kuu pinnale. Juuli 1969. Me tulime rahus kogu inimkonna nimel.”
2) Vostok 1
Juri Gagarini lennust saab tänavu 50 aastat. Nagu ütlesin, siis oli see minu jaoks tõsine kandidaat esikohale. Teemaga haakuvalt sümboolne on antud kosmoselend ka selle poolest, et isegi niisugune monstrum nagu Nõukogude Liit suutis sünnitada positiivse kangelase ja anda inspiratsiooni kosmose edasiseks vallutamiseks mõlemal pool raudset eesriiet.
“Облетев Землю в корабле-спутнике, я увидел, как прекрасна наша планета. Люди, будем хранить и приумножать эту красоту, а не разрушать её!”
„Lennates kosmoselaevas ümber Maa nägin ma, kui ilus on meie planeet. Inimesed, hoiame ja suurendame seda ilu, aga ärme hävita seda!“
3) Sojuz T-15
Erinevalt kahest esimesest ei ole tegu sümboolse ega isegi laiemalt tuntud kosmosemissiooniga, kuid kahtlemata oli see erakordne tehnoloogiline saavutus ning kuulub minu lemmikute hulka. Kirjelduse põhjal on tegu pigem ulme kui reaalsusega. Aga lühidalt oli missioon siis järgmine: Sojuz T-15 oli esimene ekspeditsioon vastvalminud kosmosejaama Mir, mis startis 13. märtsil 1986. Sel ajal oli aga orbiidil veel ka varasem kosmosejaam Saljut 7, mis oli mõnda aega tühjana seisnud. 5. mail kolisid kosmonaudid uuesti kosmoselaeva Sojuz peale, mis oli nad Mirile toonud ning lendasid ühe ööpäeva jooksul Saljut 7-e juurde, et see vanem kosmosejaam reaktiveerida. Kosmonaudid veetsid Saljut 7-l umbes poolteist kuud ning lendasid seejärel Sojuziga tagasi Mirile, kust nad lõpuks naasesid Maale 16. juulil. Kuigi tehnoloogiliselt nõudlikkuselt ei ole see ehk võrreldav Apollo Kuu-missioonidega, õhkub sellest minu jaoks tuleviku hõngu.
Mida teie arvate mehitatud kosmoselendude vajalikkusest ning kas on mõni kosmosemissioon, mis on teile eriti muljet avaldanud või kõige paremini meelde jäänud? _________________ Administraator
It changed the future, and it changed us. It taught us that we had to create the future, or others will do it for us. It showed us that we have to care for each other, because if we don't, who will? And that strength sometimes comes from the most unlikely of places. Mostly, though, I think it gave us hope that there can always be new beginnings, even for people like us. |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Equ Laevastikuadmiral
![](images/avatars/133964003941aca217427a3.jpg)
Liitunud: 27 Nov 2004 Postitusi: 379 Asukoht: Tartu
|
Postitatud: Nelj Jan 20, 2011 12:48 pm Teema: Re: "Me tulime rahus kogu inimkonna nimel" |
|
|
Tre,
Kindlasti ka endale tundlik teema. Kohe kahju on, et mitte midagi nii suure tähtsusega kosmoselennu sündmust pole enam toimunud. Ja tea kas niipeagi tuleb. Muidugi on selles kosmose alistamise valdkonnas aastakümnete jooksul palju juhtunud aga ma ütleks, et mitte nii suure kaaluga. Meenuvad vaid tähtsuselt võibolla sellised sündmused - Challangeri allakukkumine, Miri allakukkumine, uue rahvusvaheline kosmose jaama püstitamine, jutud kuu ja Marsil paiknema hakkavatest baasidest. Jah, muidugi on lennutatud sonde ja muid huvitavaid objekte kosmosesse , oleme vist kui mäletan õigesti lahkunud ka Päikesesüsteemist aga see vist on ka reisu kohapealt suht kõik. Muidugi ega ma paljude asjadega pole kursis kah ega mäleta täpselt enam, seega igasugused huvitavad teatiseid võiks siia teada anda küll.
Equ _________________ Live long and prosper! |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Artzz Auliige
![](images/avatars/16462120474d2cbd331831f.jpg)
Liitunud: 11 Jan 2007 Postitusi: 1295 Asukoht: Tallinn
|
Postitatud: Nelj Jan 20, 2011 10:00 pm Teema: |
|
|
Päris tore teema meenutamaks suuremaid sündmusi kosmoselendude ajastul ja kõige suuremad sündmused on muidugi juba Enterprise'i poolt ära nimetatud... kuigi selle viimase kohta ma nii täpselt ei teadnudki - päris huvitav. Väga raske on hakata siin enam midagi järjestama tähtsuse järjekorras, kuid mõned verstapostid võib siin esile tuua veelgi:
1) 18. märtsil 1965. aastal saavutas NSVL järjekordse võidu USA üle, kui Voshod 2 lennul tehti esimene 12 minutiline "kosmosekõnd" (EVA - Extra-vehicular activity). Kosmonaudiks oli Aleksei Leonov ning ega esimene EVA ei läinud ka ladusalt. Viimaste andmete põhjal on teada, et Leonov rikkus õhulüüsi sisenemisel protseduurireegleid, kui tegi seda pea ees, pärast mida jäi ta veel kinni, kui üritas ümber pöörata, et sulgeda välisluuki. Seetõttu oli ta sunnitud "mängima" dekompressiooni haiguse võimalusega, kui ta alandas skafandri rõhku, et saaks ennast vabamalt liigutada ja nii liikuma pääseda. Samuti on teada, et kui Leonovil ei oleks olnud võimalik taassiseneda Voshod 2-le, siis oli tal valmis mürgitablett, millega enesetappu teha ning teisel kosmonaudil , Beljajevil, kosmoselaevas oli käsk Leonov kosmosesse jätta ning tagasi Maale pöörduda.
Sellel missioonil on ka päris lahe embleem:
2) Edasi võiks esile tõsta süstiku Endeavour (STS-61) lendu 2.-13. detsembril 1993. Tegemist oli kosmoseteleskoobi Hubble esimese teeninduslennuga, mille käigus tehti kokku 5 EVA-d rekordilise pikkusega 35 tundi ja 28 minutit. Selle lennu käigus tehti ka uus EVA pikkuse rekord ühe inimese kohta - 29 tundi ja 39 minutit (USA astronaut Tom Akers). Sellega löödi 20 aastat kehtinud EVA rekordit, mis oli 24 tundi ja 14 minutit (USA astronaut Eugene Cernan). See tähendab siiski, et tegemist ei olnud ühe pika EVA-ga, vaid kui pikalt on üks inimene kokku teinud EVA-sid. Kathryn C. Thorntoni käes on hetkel USA naiste pikim EVA rekord, mis on 21 tundi ja 10 minutit.
See süstiku lend on ka tähtis teisel põhjusel. Kuna kosmoseteleskoobi Hubble peegli valmistamisel tehti praaki, mille põhjuseks oli peegli serva suurem lamedus 2,2 mikromeetri võrra. Kuigi tegemist oli vast maailma kõige täpsemini lihvitud peegliga, siis sellisest veast piisas, et muuta suurprojekt esmapilgul kosmoseprügiks. STS-61 lennu eesmärk oli siiski päästa projekti hukust ning seda lendu võib nimetada ka üheks kõige keerulisemaks ja nõudlikumaks lennuks, kuna astronautidel oli palju töid teha, et teleskoobist jälle tööloom saaks.
3) Kui nüüd eirata loogilist järjestust, siis kolmandana mainiks ära ka 12. aprilli 1981, kui toimus esimese süstiku Columbia start. Sellega pandi alus tõsisele kosmoselendude ajastule ning tehti seda kosmoselaevaga, millega on võimalik korduvalt lennata kosmosesse ja tagasi. Nüüd on muidugi kõigile teada, et toimus ka kas katastroodiga lõppenud lendu, 1986. aastal Challengeriga ning 2003. aastal Columbiaga, kuid lõpp-kokkuvõttes on siiski tegemist kõige ohutuma lennuvahendiga kosmosesse, mida inimene on siiamaani projekteerinud.
![](http://www.nasa.gov/images/content/133274main_sts1crew.jpg) |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
TrekRanger The One
![](images/avatars/13656920354d8201b1a558d.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 2135 Asukoht: Tallinn
|
Postitatud: Nelj Jan 27, 2011 10:25 pm Teema: |
|
|
Suurepärane teema ja aitäh nii Enterprise'ile kui ka artzzile inimkonna kosmoselendude ajaloo huvitava ülevaate eest.
Isiklikult olen seisukohal, et kuigi viimasel paaril aastakümnel pole üüratult suuri saavutusi olnud, olid eelmise sajandi edusammud pehmelt öeldes fantastilised. Inimesed jõudsid kosmosesse ja veel enam esimest korda teise taevakeha pinnale. Ükskõik mis edasi ei juhtuks, seda saavutust ei võta meilt enam keegi ära.
Mis puudutab aga kosmose uurimise tulevikku, siis olen seda meelt, et vähemalt käesoleva sajandi lõpuni teevad suurema töö ära sondid ja robotid. Oleme juba viimase paarikümne aasta jooksul sondide ja teleskoopide abil meeletult palju uusi asju avastanud ning selles osas võib oodata ilmselt sarnaste arengute jätkumist ka tulevikus. Tehnoloogia areneb võrratul kiirusel edasi ning muutub ühtlasi üha väiksemaks ja kergemini kasutatavaks. Eelnevast tulenevalt võib arvata, et vähemalt sajandi keskpaigaks teame ka kindlat vastust küsimusele: kas me oleme üksi?
Siiski on selge, et inimkond on sellel väiksel planeedil vägagi haavatav ja me peame kindlasti pikemas perspektiivis oma rassi vähemalt oma päikesesüsteemi taevakehadele laiali jagama hakkama. Vastasel juhul on vaid aja küsimus millal meie eksistents liigina muutub võimatuks.
Seoses öelduga olen veendunud, et inimeste mehitatud kosmoselennud peavad jätkuma ning loodetavasti mitte ainult Maa orbiidile, vaid ka tagasi Kuule ja edasi Marsile. Mainimata ei saa jätta ka Maa vähenevate ressursside valguses kõikvõimalikke kasulikke maavarasid, mida teistelt taevakehadelt saada oleks võimalik.
Iseasi on nüüd see, et kas selliseid edasisi edusamme hakkavad korda saatma riigid või eraettevõtjad. Kui vaadata praegust olukorda, siis ilmselt muutuvad mehitatud kosmoselendude eesvedajaks lähitulevikus siiski korporatsioonid, sest riikidel on lihtsalt veidi teistsugused prioriteedid ja kosmose peale kulutamiseks ei leita paraku mehitatud lendudeks vajalikke ressruse (kuigi me teame, et teglikult oleks vajaminevat raha suurtel riikidel võrdlemisi kerge eraldada).
Kui kõik hästi läheb ja inimkond vastu peab, siis võib päris kindel olla, et ühel päeval hakkavad inimesed päikesesüsteemis sama vabalt ringi liikuma kui praegu ühest riigist teise. Teisti pole lihtsalt võimalik, sest juba oma liigi säilimise nimel on oluline inimeste võimekus planeedilt lahkumisel.
Kui küsiti, et mis on kosmoselendudest kõige eredamalt meelde jäänud, siis mul on selleks rahvusvahelise kosmosejaama esimene ekspeditsioon 2000. aastal. Mäletan uudist suhteliselt eredalt ja tegemist oli märgilise sündmusega, sest ISS kui esimene rahvusvaheline kosmosejaam on eeskujuks kõikidele tulevastele sarnastele projektidele. Ainult üheskoos on võimalik astuda uude ajastusse ja kindlustada seekord juba inimeste püsiv viibimine kosmoses. _________________ Administraator
"The Universe is so vast and we are so small, that the only thing we can ever truly control, is whether we are good or evil" |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Enterprise one of a kind
![](images/avatars/12796118534d3b614fe1700.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 3240 Asukoht: Terra Firma
|
Postitatud: Reede Jan 28, 2011 12:28 am Teema: |
|
|
Täna, 28. jaanuaril möödub 25 aastat kosmosesüstiku Challenger katastroofist. Süstik plahvatas 73 sekundit pärast starti ning võttis endaga kaasa 7 pardal olnud astronauti, kelleks olid Francis Scobee, Michael J. Smith, Ellison Onizuka, Judith Resnik, Ronald McNair, Gregory Jarvis ja Sharon C. McAuliffe, kellest viimane saadeti saatuslikule lennule NASA programmi "Õpetaja kosmoses" raames.
Meeskond ja missiooni logo:
![](http://img64.imageshack.us/img64/3137/750pxchallengerflight51.th.jpg)
Pildid Wikipediast
President Ronald Reagani kõne:
Tsiteerin:: |
Nineteen years ago, almost to the day, we lost three astronauts in a terrible accident on the ground. But, we've never lost an astronaut in flight; we've never had a tragedy like this. And perhaps we've forgotten the courage it took for the crew of the shuttle; but they, the Challenger Seven, were aware of the dangers, but overcame them and did their jobs brilliantly. We mourn seven heroes: Michael Smith, Dick Scobee, Judith Resnik, Ronald McNair, Ellison Onizuka, Gregory Jarvis, and Christa McAuliffe. We mourn their loss as a nation together.
For the families of the seven, we cannot bear, as you do, the full impact of this tragedy. But we feel the loss, and we're thinking about you so very much. Your loved ones were daring and brave, and they had that special grace, that special spirit that says, 'Give me a challenge and I'll meet it with joy.' They had a hunger to explore the universe and discover its truths. They wished to serve, and they did. They served all of us.
We've grown used to wonders in this century. It's hard to dazzle us. But for twenty-five years the United States space program has been doing just that. We've grown used to the idea of space, and perhaps we forget that we've only just begun. We're still pioneers. They, the members of the Challenger crew, were pioneers.
And I want to say something to the schoolchildren of America who were watching the live coverage of the shuttle's takeoff. I know it is hard to understand, but sometimes painful things like this happen. It's all part of the process of exploration and discovery. It's all part of taking a chance and expanding man's horizons. The future doesn't belong to the fainthearted; it belongs to the brave. The Challenger crew was pulling us into the future, and we'll continue to follow them...
There's a coincidence today. On this day 390 years ago, the great explorer Sir Francis Drake died aboard ship off the coast of Panama. In his lifetime the great frontiers were the oceans, and a historian later said, 'He lived by the sea, died on it, and was buried in it.' Well, today we can say of the Challenger crew: Their dedication was, like Drake's, complete.
The crew of the space shuttle Challenger honoured us by the manner in which they lived their lives. We will never forget them, nor the last time we saw them, this morning, as they prepared for the journey and waved goodbye and 'slipped the surly bonds of earth' to 'touch the face of God.' |
Allikas _________________ Administraator
It changed the future, and it changed us. It taught us that we had to create the future, or others will do it for us. It showed us that we have to care for each other, because if we don't, who will? And that strength sometimes comes from the most unlikely of places. Mostly, though, I think it gave us hope that there can always be new beginnings, even for people like us. |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Equ Laevastikuadmiral
![](images/avatars/133964003941aca217427a3.jpg)
Liitunud: 27 Nov 2004 Postitusi: 379 Asukoht: Tartu
|
Postitatud: Reede Jan 28, 2011 9:09 pm Teema: |
|
|
Tre,
Olin siis 10 aastane ja Vene kesktelevisioonist uudistesaates Vremja kanti seda üle, mäletan, et isegi siin oli see suureks ¹hokiks, kas nüüd seda kapitalismi maha tegemiseks propaganda mõttes ka ära kasutati, seda ei mäleta. Aga mul on see ehedalt meeles kui pirakas matakas see oli, mingi aeg ikka usuti, et leitakse kapsel ellujäänutega, mida muidugi ei juhtunud.
Equ _________________ Live long and prosper! |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Artzz Auliige
![](images/avatars/16462120474d2cbd331831f.jpg)
Liitunud: 11 Jan 2007 Postitusi: 1295 Asukoht: Tallinn
|
Postitatud: Nelj Veeb 03, 2011 10:31 pm Teema: |
|
|
1. veebruaril möödus ka teise süstiku katastroofist 8 aastat (2003). Seekord oli siis õnnetuks laevaks kõige esimene ja seetõttu ka kõige vanem süstikutest Columbia. Ka seekord oli meeskonnas 7 astronauti - Rick D. Husband (komandör), William C. McCool (piloot), Michael P. Anderson, Ilan Ramon (esimene Iisraeli astronaut), Kalpana Chawla, David M. Brown ja Laurel Clark.
Meeskond ja missiooni logo:
![](http://img840.imageshack.us/img840/6538/749pxcrewofsts107offici.th.jpg)
Seekord sai saatuslikuks üks isolatsiooni vahutükk, mis tuli lahti valise kütusemahuti küljest 20 kilomeetri kõrgusel, kui süstiku kiiruseks oli 840 m/s (2,46 Machi) ning lendas vastu süstiku vasakut tiiba, lüües lahti tiiva all olnud kuumuskindlad plaadid ning tekitates sinna umbes 15x25 sentimeetrise augu.
Missioon kulges edukalt ja plaanipäraselt, kuni asuti taassisenema Maa atmosfääri. Tiiva alla tekkinud august pääses sisse kuum plasma, mistõttu hakkas süstik vaikselt juppe kaotama, kuni saavutati kriitiline piir, süstik kaotas hermeetilisuse ja lagunes laiali põlevateks tükkideks.
President George W. Bushi kõne:
Tsiteerin:: |
My fellow Americans, this day has brought terrible news and great sadness to our country. At 9:00 a.m. this morning, Mission Control in Houston lost contact with our Space Shuttle Columbia. A short time later, debris was seen falling from the skies above Texas. The Columbia is lost; there are no survivors.
On board was a crew of seven: Colonel Rick Husband; Lt. Colonel Michael Anderson; Commander Laurel Clark; Captain David Brown; Commander William McCool; Dr. Kalpana Chawla; and Ilan Ramon, a Colonel in the Israeli Air Force. These men and women assumed great risk in the service to all humanity.
In an age when space flight has come to seem almost routine, it is easy to overlook the dangers of travel by rocket, and the difficulties of navigating the fierce outer atmosphere of the Earth. These astronauts knew the dangers, and they faced them willingly, knowing they had a high and noble purpose in life. Because of their courage and daring and idealism, we will miss them all the more.
All Americans today are thinking, as well, of the families of these men and women who have been given this sudden shock and grief. You're not alone. Our entire nation grieves with you. And those you loved will always have the respect and gratitude of this country.
The cause in which they died will continue. Mankind is led into the darkness beyond our world by the inspiration of discovery and the longing to understand. Our journey into space will go on.
In the skies today we saw destruction and tragedy. Yet farther than we can see there is comfort and hope. In the words of the prophet Isaiah, "Lift your eyes and look to the heavens. Who created all these? He who brings out the starry hosts one by one and calls them each by name. Because of His great power and mighty strength, not one of them is missing."
The same Creator who names the stars also knows the names of the seven souls we mourn today. The crew of the shuttle Columbia did not return safely to Earth; yet we can pray that all are safely home.
May God bless the grieving families, and may God continue to bless America. |
Allikas |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Enterprise one of a kind
![](images/avatars/12796118534d3b614fe1700.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 3240 Asukoht: Terra Firma
|
Postitatud: Esm Veeb 21, 2011 12:54 am Teema: |
|
|
Jäime küll ühe päeva hiljaks, kuid 20. veebruaril 1962 saatis NASA missiooniga Mercury-Atlas 6 orbiidile esimese ameeriklasena ja kolmanda inimesena Nõukogude kosmonautide Juri Gagarini ja German Titovi järel astronaut John Glenni. 4 tunni ja 55 minuti jooksul tegi Glenn ümber Maa kolm tiiru. Muuseas lendas John Glenn teist korda 77-aastasena kosmosesse oktoobris 1998 süstikul Discovery, saades niiviisi vanimaks seni kosmoses käinud inimeseks.
Esimene ameeriklane kosmoses oli küll Alan Shepard, kuid tema tegi missioonil Freedom 7 vaid suborbitaalse lennu, mis kestis kokku alla 16 minuti.
![](http://img16.imageshack.us/img16/2544/480pxlaunchoffriendship.th.jpg)
Pildid Wikipediast _________________ Administraator
It changed the future, and it changed us. It taught us that we had to create the future, or others will do it for us. It showed us that we have to care for each other, because if we don't, who will? And that strength sometimes comes from the most unlikely of places. Mostly, though, I think it gave us hope that there can always be new beginnings, even for people like us. |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Enterprise one of a kind
![](images/avatars/12796118534d3b614fe1700.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 3240 Asukoht: Terra Firma
|
Postitatud: Teis Apr 12, 2011 1:20 pm Teema: |
|
|
Täna on siis ajalooline päev, kui Juri Gagarini lennust möödub 50 aastat. Kui nii Eesti kui välismeediat lugeda, siis võib näha, et selle sündmuse tähistamisele on igati korralikku tähelepänu pööratud. Muuhulgas on 12. aprill ka rahvusvaheline kosmonautika päev ning nn Yuri's Night ehk Juri öö.
Rahvusvahelise Kosmosejaama ISS praegune meeskond saatis Gagarini lennu 50. aastapäeva puhul Maale järgneva videotervituse (jutt vene, inglise ja itaalia keeles).
Paar EuroNewsi uudislõiku:
Gagarin, boldly going where no man had gone before
Gagarin in his daughter's words
Al Jazeera ingliskeelne ülevaade (6 min):
Russia celebrates conquest of space
BBC Online artikkel ja video (7 min, mh. vana intervjuu Gagariniga):
Space exploration remains priority for Russia
Muuhulgas toimus 12. aprillil 1981 ka esimene kosmosesüstiku start.
Nii et head kosmonautika päeva kõigile ulmehuvilistele!
Поехали! _________________ Administraator
It changed the future, and it changed us. It taught us that we had to create the future, or others will do it for us. It showed us that we have to care for each other, because if we don't, who will? And that strength sometimes comes from the most unlikely of places. Mostly, though, I think it gave us hope that there can always be new beginnings, even for people like us. |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Artzz Auliige
![](images/avatars/16462120474d2cbd331831f.jpg)
Liitunud: 11 Jan 2007 Postitusi: 1295 Asukoht: Tallinn
|
Postitatud: Reede Apr 15, 2011 8:35 pm Teema: |
|
|
Tore kosmonautika päev oli tõesti
Lisaks, kel veel huvi inimese esimeste tegemiste kohta kosmose vallutamisel, siis soovitan lugeda aprillikuu "Imeline Teadus" ajakirja artiklit "Vene rulett kosmoses" lehekülgedel 62-66. |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
Enterprise one of a kind
![](images/avatars/12796118534d3b614fe1700.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 3240 Asukoht: Terra Firma
|
Postitatud: Esm Apr 18, 2011 8:47 pm Teema: |
|
|
Muuseas lisaks siia viite sellisele filmile nagu First Orbit ehk siis maakeeli "Esimene orbiit." Film tehti Gagarini lennu 50. aastapäevaks ning selle eesmärgiks on vaatajale võimalikult täpselt edasi anda seda, mida nägi Gagarin ümber meie planeedi lennates. Selleks filmiti Rahvusvaheliselt Kosmosejaamalt Gagarini kosmoselaeva Vostok 1 orbiidile vastavatel aegadel ja kohtades vaateid, mis monteeriti kokku üheks filmiks, millele omakorda lisati originaalseid audiosalvestusi sidest Gagarini ja juhtimiskeskuse vahel.
Ausalt öeldes suhtusin algul filmi ideesse natuke skeptiliselt, sest arvasin, et seda vaadata pole kuigi huvitav ja seetõttu läks mul selle kättevõtmisega ka aega. Ja kuigi ma peangi tunnistama, et kohati muutus film natuke üksluiseks (eriti mis puudutab pimedas filmitud madalakvaliteedilisi kaadreid), siis filmi lõpuni vaadanuna tundsin ma, et hindan seda kosmosemissiooni veelgi rohkem kui varem. Paljud vaated on lihtsalt imelised ning film on minu arvates suurepärane tribute nii maailma esimesele kosmonaudile kui ka mehitatud kosmoselendude programmile üldiselt.
Wikipedia link, kus filmist täpsemalt kirjas
Trailer 1
Tsiteerin:: |
On 12th April 2011 it will be 50 years to the day since Yuri Gagarin climbed into his space ship and was launched into space. It took him just 108 minutes to orbit Earth and he returned as the World's very first space man.
To mark this historic flight we have teamed up with the astronauts on board the International Space Station to film a new view of what Yuri would have seen as he travelled around the planet.
Weaving these new views together with historic voice recordings from Yuri's flight and an original score by composer Philip Sheppard, we have created a spellbinding film to share with people around the World on this historic anniversary.
We have partnered with YouTube to host a special global premiere of the film on the 12th April. |
Trailer 2
Trailer 3
Filmi ennast saab muuhulgas vaadata nii filmi ametlikult kodulehelt kui ka nt YouTube'i vahendusel siit _________________ Administraator
It changed the future, and it changed us. It taught us that we had to create the future, or others will do it for us. It showed us that we have to care for each other, because if we don't, who will? And that strength sometimes comes from the most unlikely of places. Mostly, though, I think it gave us hope that there can always be new beginnings, even for people like us. |
|
Tagasi üles |
|
![](templates/SpacePilot3K/images/spacer.gif) |
|
|
Sa ei saa teha siia alafoorumisse uusi teemasid Sa ei saa vastata siinsetele teemadele Sa ei saa muuta oma postitusi Sa ei saa kustutada oma postitusi Sa ei saa hääletada küsitlustes
|
|