Enterprise one of a kind
![](images/avatars/12796118534d3b614fe1700.jpg)
Liitunud: 26 Nov 2004 Postitusi: 3240 Asukoht: Terra Firma
|
Postitatud: Teis Okt 29, 2013 8:35 pm Teema: Iron Man 2 (2010) |
|
|
Wikipedia
IMDB
"Raudmees 2" on järg 2008. aasta filmile ning kolmas linateos Marveli superkangelaste filmiuniversumis.
Võrreldes eelkäijaga on Iron Man 2-s eeskätt rohkem actionit ja eriefekte. Ja tehnilise taseme poolest saab see film minu poolt igal juhul täispunktid. Võitlusstseenid olid minu hinnangul suurepäraselt teostatud ning üldse jättis film visuaalselt väga võimsa mulje.
Aga ka sisule ei ole midagi erilist ette heita. Robert Downey Jr. raudmehe rollis teeb järjekordse kaasahaarava etteaste ning mõjub tegelikult väga värskendavana, sest viimastel aastatel on olnud ka superkangelasfilmides pigem tavaks kujutada peategelasi kui emotsionaalselt haavatavaid ja muidu endaga pahuksis olevaid karaktereid, nii et "Raudmees 2" teeb siin meeldiva erandi. Mõnda aega tagasi ma võib-olla ei oleks sellist hinnangut andnud, kuna ma olin ja olen endiselt suur Nolani Batmani filmide austaja, aga antud juhul mulle teistsugune lähenemine meeldib. Mis ei tähenda, et Tony Starkil isiklikke probleeme üldse poleks, aga need ei haara vaatajat enda küüsi ning seega on kogu film siiski kergem ja meelelahutuslikum vaadata. Võrreldes eelmise Raudmehe filmiga on see ehk mõnevõrra ka rohkem koomiksilik, aga mitte sobimatult. Seda arvamust tekitas minus mitte Raudmehe enda roll, vaid seekordsed vaenlased ehk siis Ivan Vanko ja Justin Hammer - kuigi mõlemad näitlejad sobisid oma rollidesse hästi, siis jäid nende tegelaskujud minu jaoks kuidagi väga kli¹eelisteks. Aga selle filmi puhul mind mõningad kli¹eed ei häirinud, vaid käisidki pigem asja juurde. ![Smile](images/smiles/icon_smile.gif) _________________ Administraator
It changed the future, and it changed us. It taught us that we had to create the future, or others will do it for us. It showed us that we have to care for each other, because if we don't, who will? And that strength sometimes comes from the most unlikely of places. Mostly, though, I think it gave us hope that there can always be new beginnings, even for people like us. |
|